Málo Fénixov

a príliš mnoho vrán

Vnímam

prvý lúč v krivke tvojich bokov,

ktorý jasne osvieti môj plán

Dýchať

a z piatkových krokov

stavať svojim smútkom vlnolam

Málo Fénixov a príliš mnoho vrán

z mesta svetiel si dnes útek vyberám

Dvíham

hodenú rukavicu diaľok

zajtra budú patriť iba nám

Snívam

v kóde sťahovavých vtákov,

keď tmavých nocí lúštim hlavolam

Málo Fénixov a príliš mnoho vrán

prosím, srdce zdvihni, keď ti zavolám

V ohni skrytá, sa ťa pýtam

čím zaplním ten chladný modrý rám

pondelkových smutno-prázdnych rán

Splýva

s vôňou zeme tvoja vôňa

kým v šere obrys stromov rozpoznám

Čítam

list nedeľného rána,

čo tvoje nechty píšu mojim slabinám

Málo Fénixov a príliš mnoho vrán

zvuky ticha ti do vlasov zapletám

Svitá

Dýcham

Poezie nad 23 let

3. místo – Marta Furdíková – Šmidla